Što se događa?
Zašto ćeš se kupati? - Neću.
Sranje.
Gdje si?
Tata?
Sve je u redu. To je samo još jedan potres.
Ovdje sam.
Tu sam.
C E S T A
Sat je stao u 1:17.
Pojavio se dugi bljesak oštrog svjetla...
i onda niz slabih potresa.
Mislim sam da je listopad.
Ali nisam siguran.
Godinama sam bez kalendara.
Svaki dan je tmurniji od onog prethodnog.
Hladno je i postaje sve hladnije kako svijet polako umire.
Nijedna životinja nije preživila i već dugo ništa ne raste.
Uskoro će se srušiti sva stabla na svijetu.
Ceste su pune izbjeglica što guraju svoja kolica...
i bandi koje nose oružje...
tražeći gorivo i hranu.
Kroz godinu su nas pratile vatre na brdima i melodije nereda.
ČUVAJ SE DOLINE KRVI Jeremija 19:6
Bilo je kanibalizma.
Kanibalizam je bio veliki strah.
Uglavnom sam se brinuo zbog hrane. Uvijek zbog hrane...
hrane, hladnoće i naših cipela.
Katkad sam dječaku pričao stare priče o hrabrosti i pravdi.
Nekih se bilo teško sjetiti.
Sve što znam je da mi je ovo dijete sigurnost...
i ako on nije riječ Božja,...
Bog nikad nije progovorio.
"...možeš sletjeti na baklju Kipa Slobode."
"Ako okreneš jezik kao kameleon..."
"...mogao bi uzeti hranu s tanjura bez ruku,..."
"ali što bi ti majka rekla?"
"Da izduljiš vrat poput ždrala,"
"morao bi jako, jako ispružiti ruke..."
"da bi se počešao po glavi."
"Da imaš oči orla primjetio bi zeca u bijegu..."
Idemo vidjeti.
Moglo bi biti nečega, kukuruza ili sl.
Ne
Ostali su bez hrane.
Možda je ostalo nešto sjemjenja gore u sjeniku.
Sumnjam.
Nije ono što misliš.
Počinili su samoubojstvo.
Zašto? - Znaš zašto.
Ostala su još dva. Po jedan za svakoga.
Stavi ga u usta i uperi gore.
Kako sam ti upravo pokazao.
Ok. - Baš ovako.
I samo povuci okidač. Shvaćaš?
U redu? - Ok.
Jesi gladna?
Hvala. Žedna sam. - Žedna?
Da donesem vode?
Lijepo izgledaš.
Ne znam trebamo li to učiniti. Ne želim to učiniti.
Mislim da trebamo. - Ne želim to.
Kakav je ovo život?
Moraš tiskati.
Ne! - Hajde.
Tiskaj.
Brzo! Diži se!
Idemo! Brzo!
Pretražite one aute.
Dovraga.
Ne gledaj tamo. Gledaj u mene.
Ako ih budeš zvao, mrtav si. Odakle si?
Zar je bitno?
Odakle si ti?
Imaš li streljiva za one puške?
Rekao sam ti da ne gledaš tamo.
Što jedete? - Š'o god nađemo.
Što nađete. - Da.
Neš' ti iz tog' opalit.
Ne'aš više od dva zrna, možda jednog...
i čuče pucanj. - Možda, ali ti nećeš.
Probit će ti lubanju i ući u mozak prije nego ga čuješ.
Da bi ga čuo treba ti veliki mozak i stvari koje se zovu:
kolikula i temporalni gyrus, a više ih nećeš imati. Bit će kao juha.
Jes' ti doktor?
Nisam ja ništa. - Imamo ranjenog čo'eka.
Dobro bi nam doš'o.
Pogledaj ga još jednom i pucam u glavu. - Dečko ti je kanda gladan.
Dođ'te do kamiona. Uzmite si nešto pojest'.
Ne trebaš biti tako tvdroglav.
Nemate vi ništa za jesti.
Hajde. Idemo. - Ne idem ja nigdje.
Doći ćeš ili ću te ubiti?
Pogrešno misliš. - Znaš što ja mislim?
Mislim da si se usr'o.
Nikad nisi upuc'o čo'eka.
Odakle je to? - 'Ko je puc'o?
Otiš'o je!
Idemo!
Među drvećem! Idemo!
Otišao je tamo!
Pokret!
Tamo!
Kako si?
Jesi dobro? Ovdje sam.
Idemo.
Nastojim izgledati kao uobičajeni putujući ubojica,
ali mi srce lupa kao bat.
Kad bude vrijeme dječaku...
imam samo jedno pitanje:
"Možeš li to učiniti...
kad dođe vrijeme?"
Nije se ništa dogodilo. Pazit ću na tebe.
Ubit ću svakog tko te takne.
Jer mi je to posao.
Molim te nemoj plakati.
Trebali bi sad poći.
Idemo pronaći kolica.
Uzmi pištolj.
To je sve što nam je ostalo.
Trebala sam to odavno učiniti.
Onda kad smo imali više metaka. Zašto sam te slušala.
Uhvatit će nas i ubiti.
Silovat će me, a potom i tvog sina...
i onda će nas ubiti i pojesti.
Štogod treba... - Prestani!
Učinit ću sve.
Sve...
A što to?
Ne znam čak niti zašto sam te zamolila.
Trebam sam si jednostavno prosuti mozak svakim prokletim metkom...
i ostaviti te bez ijednog. To sam trebala učiniti.
Molim te nemoj tako govoriti.
Čuješ li? Nema se više što reći.
Srce mi je iščupano one noći kad je rođen.
Trebam ovo preživjeti. Nećemo odustati.
Želiš da preživimo?
Zar ne kopčaš?
Ne želim.
Dopusti mi da uzmem sa sobom.
Ne diraj.
Uzet ću ga sa sobom ako to ne bude bilo za tebe. Znaš to.
Poslušaj se.
Zvučiš kao da si...
luda.
Druge obitelji to rade.
Okupajmo se.
Moramo popričati.
Onaj čovjek tamo...
Ostalo je malo dobrih ljudi. To je sve.
Moram paziti na loše momke. Moramo samo...
održavati plamen.
Kakav plamen? - Plamen u tebi.
Jesmo li još uvijek dobri momci?
Jesmo. Naravno da jesmo.
Bit ćemo uvijek, bez obzira što se dogodilo?
Uvijek ćemo biti.
Što je to?
Piće za tebe.
Hajde probaj.
Stvarno je dobro.
Trebao bi i ti malo. - Neću. Samo pij.
Želim da uzmeš malo.
Ima mjehurića.
Za tebe je.
Hajde.
Idem.
Gladan sam.
Znam. I ja sam.
Još uvijek idemo prema jugu?
Naravno.
Tamo možda ima hrane. - Sve ovisi ako se domognemo obale.
Ok.
Želio bih da sam s mamom.
Želio bi da si mrtav?
Da.
Ne smiješ tako. To je loše reći.
Ne mogu si pomoći. - Trebaš prestati misliti o njoj.
Hoćeš li se bar oprostiti s njim?
Neću. - Nećeš?
Zašto ne? - Ne mogu.
Zašto ne možeš ostati do jutra?
Zato jer ne mogu.
Možeš biti još jednu noć. - Moram poći.
Zašto?
Zašto moraš ići? Zašto?
Što da mu kažem?
Što?
Idite na jug.
Grij ga i idite na jug.
Ne želim da se privikavate na ovu zimu ovdje.
Zašto mi ne pomogneš?
Gdje ideš? Čak se ni ne vidi ništa vani.
Ne trebam vidjeti.
Preklinjem te. - Nemoj.
Molim te. - Ne.
Nemoj.
Otišla je.
Njena hladnoća je bila posljednji njen poklon.
Umrla je negdje u mraku.
Nema se drugo što reći.
Pogledaj te boje.
Želiš da uđemo?
Hajde.
Tata.
S razlogom je zaključano.
Neće se ništa dogoditi.
U redu je.
Što je to?
Moj Bože.
Pomozite nam.
Pomozite. - Idemo.
Dalje od mene! - Čekajte, čekajte!
Ne mogu više ovako!
Idi, idi!
Čekajte!
Ne!
Vidi!
Zločesti dečki. Zločesti ljudi.
Zločesti ljudi.
Tko je ostavio otvoren prozor? - Ja sam, zbog smrada.
Kakvog smrada? - Više ga ne osjećaš?
Tko je za piće?
Cijeli dan kiši. - Idem se gore presvuči.
Oni su zločesti ljudi.
Ne, ne... - Uzmi!
Nemoj se bojati.
Ako te vide, moraš to učiniti kao i bilo tko drugi.
Moraš biti hrabar. Moraš!
Moraš. Znaš kako.
Pretpostavljam.
Što radiš?
Tako mi je žao.
Hoću li te opet vidjeti?
Kad ću te vidjeti?
Što je bilo? - Što je to dovraga?
Što se događa tamo?
Otvorena su vrata od podruma.
Dovraga.
Idemo!
Drži ga. - Imam ga.
Kučkin sine.
Probudi se.
Moramo otići odavdje. Odmah.
Hajde.
Evo jedna.
Mi nikad nećemo nekog pojesti?
Ne, naravno.
Ma koliko bili gladni?
Čak i ako umiremo od gladi?
Sad umiremo od gladi.
Zato jer smo dobri momci.
Da. - I nosimo vatru.
Da.
Ovuda.
Kakvo je ovo mjesto, tata?
Kuća gdje sam odrastao.
To sam ja.
Tu nam je stajalo božićno drvce kad sam bio mali.
Ovdje smo vješali čarape.
Mislim da ovo ne bi trebali raditi.
Želiš pričekati vani?
Ne, čekaj!
Hej!
Čekaj!
Čekaj. Neću ti nauditi.
Što radiš?
- Što?
Tamo je bio dječak, tata! - Koji dječak?
Vidio sam dječaka! - Što dovraga radiš?
Vidio sam dječaka!
Nema nikakvog dječaka. - Pusti. Tamo je. Isti kao ja.
Hajde. - Ne!
Prestani! Na smrt si me uplašio. - Ne!
Vidio sam ga! - Prestani.
Što se dovraga dogodilo?
Kojeg to vraga radiš?
Moram. - Zašto? - Jednostavno tako.
On je tamo. - Shvaćam.
Shvaćam. U redu..
Sve će biti u redu.
On zamišlja kako će biti na obali.
I da će tamo biti i druge djece.
Pitao me što se dogodilo s mojim prijateljima.
Rekao sam mu da su umrli...
i da mi nedostaju.
Kad mi ništa drugo ne preostane pokušam sanjariti snove iz dječje mašte.
Hoćemo li sad umrijeti?
Što misliš da će se dogoditi?
Da ćeš se jednostavno srušiti i umrijeti?
Treba ti dugo da umreš od gladi.
Svaki dan je laž.
Ali da polako umirem,
to nije laž.
Nastojim ga pripremiti za dan kad umrem.
Ništa što već nismo vidjeli.
Tata!
Što je bilo?
Vidi.
Stvarno sam mršav.
I jesi mršav.
Idemo odavdje
Tvoja majka je lijepo svirala.
Ne sjećam se.
U našoj kući... prije.
U redu je. - Molim te tata.
Molim te.
U redu je.
Moj Bože.
Dođi dolje.
- Što si našao?
Sve. Sve sam našao.
Što je sve to? - Hrana.
To je hrana.
Evo. Pročitaj etiketu.
Kru...
Kruške. - Da.
Kruške.
Što želiš za doručak?
Molim? - Ništa.
Je li u redu ako to sve uzmemo?
Da. I oni bi to htjeli.
Zar im ne trebamo zahvaliti? - Da. Samo naprijed.
Ovako?
Hvala vam za...
juhu i...
...flips.
Flips. - I...
za sve ovo, ljudi.
To je dobro.
Tvoj red.
Hvala vam ljudi.
Sviđa ti se?
Učinili smo dobro, zar ne, tata?
Da.
Sad spavaj.
Što je?
Ne diraj moje stvari.
Sad si na tretmanu. - Molim?
Drži oči zatvorene. Kakav je osjećaj?
Šampon. - Šampon.
Kako izgledam?
Što misliš?
Mogu li probati malo?
Zašto? - Ne bi ti se svidjelo.
Osjećaš se blesavo od toga.
Jesi dobro?
Misliš da sam s druge planete, zar ne?
Pa jesu...
Što je to bilo?
Zvučilo se kao pas.
Nije to pas.
Je.
Pas je.
To je pas, pomaže nekome.
Kome? - Ne znam.
Ne želim čekati da bih saznao.
Ne, ne želim ići. - Ovdje više nije sigurno.
Ali... - Idemo.
Što ćemo sa svim ovim stvarima?
Trebamo ponijeti što možemo.
Čekali smo da se dogode loše stvari. Ali smo našli ovo mjesto.
Nemam ništa za tebe.
Možeš pogledati ako hoćeš. Nemam ništa.
Nismo pljačkaši.
Rekao sam, nismo pljačkaši.
Što ste onda?
Isto što i ti.
Zašto me pratite? - Ne pratimo te.
Možemo mu dati hrane... - Neće dobiti ništa.
Uplašen je. - Svi su uplašeni.
Molim te, tata.
Donesi. Samo jednu.
Evo. Uzmi.
Imamo li žlicu viška? - Ne dam mu žlicu.
Povuci.
Uspio si. Jedi. Dobro je.
Gladan je.
Vidim.
Znam što ćeš pitati. Odgovor je: "Ne".
Koje je pitanje?
Ne može ostati s nama.
Hoćeš li večerati s nama?
Ne znam. Što bih trebao?
Ne trebaš ništa učiniti. Je li možeš hodati?
Pomozi mu. - Da mu pomognem?
Mogu hodati.
Koliko si star?
90. - 90 moje dupe.
To kažeš ljudima da te ne diraju? -Aha.
Je li upalilo? - Ne.
Kako se zoveš? - Ely.
Ely? - Što nedostaje Ely? - Nemoj ga držati za ruku.
Dečkić. Je li to tvoj dečkić?
Tvoj sin?
Kako ti izgleda?
Ne znam. Vid me baš ne služi.
A tako? - Da.
Možeš li vidjeti mene?
Ne, mogu samo reći da tamo ima nekoga.
Kao neki dobri veliki dečko.
Sad možeš na spavanje. - Ne. - Da.
Laku noć. - 'Noć.
Laku noć. - Spavaj. - 'Noć sinko.
Pogledaj ovdje. Samo da znaš.
Kad sam vidio tog dječaka...
mislio sam da sam umro...
i da je anđel.
Nekad sam i ja imao svog dječaka.
Mislio sam da više nikada neću vidjeti dijete.
Mislio sam da se to neće meni dogoditi.
On je anđel. Za mene je on Bog.
Nadam se da nije baš tako.
Biti na putu sa poslednjim Bogom kakav je on...
bila bi više nego... opasna situacija.
Što je bilo s tvojim sinom?
Ne mogu o tome.
Ne s tobom, nego ni sa kim.
Znao sam da ovo dolazi. Ovo ili nešto slično.
Bilo je upozorenja.
Neki su mislili da je prevara. Uvijek sam vjerovao da nije tako.
Jesi li se pokušao pripremiti za to?
Što bi ti učinio?
Čak i kad bi znao što trebaš učiniti ne bi to znao učiniti.
Pretpostavimo...
da si posljednji na svijetu?
Kako bi to saznao. Da si posljednji.
Mislim da bi znao. Jednostavno bi to bio.
Možda bi Bog znao. - Što bi Bog znao?
Bog bi znao što? Što on zna?
Da postoji Bog tamo gore, već bi na nas digao ruku.
Tko god da je stvorio čovječanstvo, ovdje ga neće naći, gdine.
Ne gdine. Zato pazite. Budite oprezni.
Volio bi da si mrtav?
Ne. Glupo je tražiti takav luksuz u ova vremena.
Umrijet će, a tebe baš briga. - Dovoljno brinem.
Kad ostanemo bez hrane imat ćeš više vremena za razmišljanje.
Da, ali ti kažeš da se uvijek pazimo loših ljudi.
Taj starac nije bio loš čovjek. Ne možemo mu to ni reći.
To će ga sačuvati.
Znaš li gdje smo? - Otprilike 160 km od obale.
Kako vrane lete.
Kako vrane lete?
Znači - zračne linije. Koju ne možemo koristiti.
Nema nikakvih vrana. Ima li ih? Samo u knjigama.
Da. Samo u knjigama.
Misliš li da bi negdje moglo biti vrana?
Nije baš slučaj.
Lete na Mars ili negdje?
Znaš što? Idemo natrag.
Što je to?
Hajde. Idemo.
...ne, ne...
...neee...
Hej, hej. Stani!
U redu je, u redu.
Prošlo je.
Ružno sam sanjao.
Stani.
Pričam mu da sanjamo o ružnim stvarima...
Pokazujem da se još borimo, da smo još uvijek živi.
Kada počneš sanjati o lijepim stvarima i
trebaš se zabrinuti.
Ovdje?
Ne.
Bliže nego što mislimo.
Ovo smo mi. A ovo je more.
Ovo...
Je li plavo?
More? Ne znam.
Nekad je bilo.
žao mi je, što nije plavo.
Bit ćemo dobro. Samo nastavimo južno.
Što je na drugoj strani?
Ništa.
Mora biti nešto.
Možda su tamo otac i njegov sinčić.
I oni isto sjede na plaži.
Jesi dobro? Što ti je?
Nekako sam...
Isuse.
Ti goriš.
Oprosti. - U redu je. Imaš temperaturu.
Mogu li te pitati nešto?
Naravno.
Što bi radio da umrem?
Da umreš? Umro bih i ja.
Da bi bio sa mnom?
Da bih bio s tobom.
Što to radiš?
Idem do onog broda.
Što ćeš tamo? - Idem nam naći nešto.
Evo. I čuvaj stražu, važi?
U redu. - Zgrij se.
Hej! Što se dogodilo?
Žao mi je. - Uzeli su sve.
Našu hranu. Moje cipele.
Kurvin sin!
U redu... slušaj. - Žao mi je. Nisam htio.
U redu je. - Zaspao sam.
Nemoj da ti je žao. Vratit ćemo ih.
Udalji se od kolica. Spusti nož.
Jebi se i makni to sranje.
Proklet bio. - Tata, molim te, nemoj ga ubiti.
Molim te.
U redu.
U redu, učinio sam što si rekao. - Molim te tata.
Poslušaj dječaka.
Koliko si nas pratio?
Koliko?
Nisam vas jebeno pratio.
Vidio sam kolica i uzeo ih, to je sve.
Poslušaj dječaka... - Skidaj odjeću.
Ne! - Skidaj to! Svaku prokletu krpu.
Ne. Ne radi to. - Kreni!
U redu. Samo polako. - Ubit ću te!
Odmah ovdje.
Evo.
Molim vas gdine.
Ne radite to.
I cipele. Baci ih u kolica.
Baci ih u kolica!
Kreni!
Ne radi mi ovo, čovječe. Preklinjem te.
Ostavit ću te kao što si ti ostaio nas.
Pomogni mi vući kolica.
Znaš li što bi se desilo da ga nismo ulovili? Bolje nauči.
Ne želim naučiti.
Neću biti ovdje zauvijek!
Prije ili kasnije ćeš morati da paziš sam na sebe.
Pomozi mi s prokletim kolicima!
Prestani cmizdriti. Otišao je.
Nije otišao. - Što da napravim?
Samo mu pomozi, tata.
Samo mu pomozi. Gladan je.
Umrijet će. - Ionako će umrijeti.
Preplašen je. - I ja sam preplašen.
Shvaćaš li? I ja sam uplašen.
Ti nisi taj koji se treba brinuti o svemu.
Što si rekao?
Da jesam!
Ja sam taj.
Ok?
Ok. Pomozi mi gurati.
Zdravo!
Tata.
Što? Što to imaš?
Što je to? - To je kukac.
Sagni se!
Tata! - Kučkin sin!
Ne, ne! Tata!
... ne, ne, nee...
Majku ti jebem!
Tko je još tu? - Govno jedno!
Zašto nas pratite?
Ne pratimo nikoga.
Vi ste pratili nas.
Stavi prst tu.
Jebi ga.
Ne.
Moramo ga ostaviti.
Ne mogu vući više.
Da sam Bog, napravio bih ovakav svijet, bez razlike.
I imam tebe...
Imam tebe.
U redu.
Dobro si? - Udobno mi je ovdje.
Ti moraš nastaviti.
Ne znaš što može dogoditi putem.
Ne. Bit ćeš ti dobro, tata.
Moraš. - Ovo je očekivano.
Samo nastavi... nastavi prema jugu.
Radi sve kako smo mi radili.
Drži pištolj uvijek uz sebe.
Ne dopusti nikome da ga uzme.
Moraš naći dobre momke ali ne smiješ riskirati.
Čuješ li me?
Ali ja želim biti s tobom.
I ja želim biti s tobom.
Ali ne mogu.
Moraš... Moraš me pustiti.
Ne.
Samo me povedi sa sobom. Molim te.
Mislio sam da mogu.
Molim te, tata. - Ne mogu. - Što da radim?
Samo me drži za ruku.
Rekao si da me nećeš ostaviti.
Znam. Žao mi je.
Imaš moje srce.
Uvijek si imao.
Tata.
Gdje je čovjek s kojim si bio?
Tvoj otac?
Da. To mi je bio otac.
Možda bi trebao poći sa mnom.
Jesi ti jedan od dobrih momaka?
Da, ja sam jedan od dobrih momaka. Zašto ne makneš taj pištolj?
Ne smijem dopustiti da mi ga itko uzme. Pod bilo koju cijenu.
Ne želim tvoj pištolj. Samo želim da ga ne okrećeš prema meni.
Znaš, imaš 2 izbora.
Možeš ostati sa svojim ocem. Ili možeš poći sa mnom.
Ako ostaneš ovdje, moraš se skloniti sa puta.
Kako da ti vjerujem da si jedan od dobrih momaka?
Ne možeš. Morat ćeš pokušati.
Imaš li djece?
Da, imamo.
Imate malog dječaka?
Malog dječaka i malu curicu.
Koliko je star? - Tvojih godina. Možda malo stariji.
I ne jedete ih.
Ne.
Znači, ne jedete ljude. - Ne. Mi ne jedemo ljude.
I...
nosite li vatru?
Što? - Nosite li vatru.
Ti si malo čudan, zar ne klinac?
Pa, nosite li?
Da, nosim vatru.
Mogu li poći sa vama?
Da. Možeš.
Pričat ću s tobom svakog dana.
I neću zaboraviti, ni pod koju cijenu.
Ni pod koju cijenu, tata.
Tako mi je drago što te vidim.
Znaš da smo te pratili?
Vidjeli smo te s tvojim ocem.
Imaš sreće.
Brinuli smo za tebe.
Sada ne moramo brinuti ni o čemu.
Kako to izgleda? Je li u redu?
U redu.
Preveo: Tajmahal
Podesio: Leon // Kayser Soze